LÕBUS KARUSSELL NR 5
KAS SEE FILM POLE MITTE SINUST?
Juba varahommikul tööpäev meil kõigil algab.
Arvan, et üks sukk ka mul peaaegu et sai jalga.
Peaaegu et sai jalga.
Teist ei ole praegu vaja, parem joonistan ma maja.
Siin on aed ja aiarada ja on kass kesk teerada.
Vot kassi saba on siin see ja silmad, nina teen ma veel.
Maja pildil pole veel - ma esmalt voodi korda teen.
Panen padja madratsile. Mis edasi? Ei tea.
Mis edasi? Ei tea?
Edasi mul suur on hool: ma köögist pesukausi toon,
teen nukkudele vanni, teen nukkudele vanni.
Nukud, kähku vette nüüd, te võtke riidest lahti!
Ma ukse kõrvalt harja saan ning koristus läeb lahti.
Ja kapi alla kõik see kraam, nüüd köögis vaaritada saan.
Köögis vaaritada.
Ma makaronid peeneks teen, mul küünlast pole kahju,
siis segan, valan peale vee, nüüd sool ja kõik koos ahju.
Lõunani on aega veel ja õmblustööd ma seni teen.
Kuid nõela silma kuidagi mul niit ei lähe sinna.
Tööst väsind olen ammugi, aeg magama on minna.
Väsinud ma tööst.
Kõik ära teha tuli mul: ma ikka aitan ema.
On ema koju tulekul - küll rõõmustab siis tema.
LAUL-MÕISTATUS "KES ON HEINAMAAL?"
Kaugel seal, kaugel seal, kes on seal aasa peal?
Hobused? - Ei, mitte hobused.
Kaugel seal, kaugel seal, kes on selle aasa peal?
Kitsed? - Ei, mitte kitsed.
Kaugel seal, kaugel seal, kes on selle aasa peal?
Ah, lehmad! - Lehmad, see on nii.
Lapsed, joomiseks on piim, terved olete te siis.
IME
Sa veel pole näinud imet?
Pole eales näinud imet.
Vot on häda - pole näinud imet! Siis vaatama sa mine!
Näed sa siis lausa imet, hämmastavat imet.
Seal, kus pood on nurga peal - maja number kolm juures,
läbi asfaldi on seal mulda surunud kask juured.
LUISKELOOD
Tere, Nikodim! - Tere, Jegor!
Kust tuled? - Sealt, et mägedesse minna.
Kuidas teie kandis, Jegor, elatakse?
Jalga mitte sokk, vaid kirves tõmmatakse.
Saabastega heina niidetakse.
Sõelaga vett kantakse.
Saanidki veel ise on teel.
Hobused on meil vuntsidega, hiiri ajavad nad taga.
Küllap ikka kassid need? - Et sääsed sulle liiga teeks!
Me kassid teevad pesa vahel, ringi lendavad kus tahes.
Lendasid õue nad - lõbusalt jutlevad.
Kuid on varesed ju need. - Suhu sulle kärbseseen!
Meie varestel on kõrvad, krõmpsutavad kapsa kõrval.
Siis üle silla nagu jutt! Välgub valge sabatutt!
Jänes see, me lähme tülli! - Soola sinu kurgitünni!
Me jänes on hirmus, kõik loomad on hirmul.
Eelmisel talvel, kui külm oli kõva, hall jänes aasalt oina viis ära.
See ju hunt, ise tead! - Üks kopsakas sul vastu pead!
Kuulnud sa siis pole, ega, et hundid meil on sarvedega?
Hunt soputab habet - lõunaks luik nii kabe!
Mine nüüd, see on kits! - Tuhat nipsu tahad vist?
Meie kits peitis end triivpuidu alla, võngutab saba, võta või võrk, ei anna alla!
See ju lutsukala siis! - Ei, mitte luts!
Lutsu kohta ei ütle me nii.
Aga luts, Nikodim, oma uhkusest prõõkab, see luts, Nikodim, tahab mütsi ja mõõka!
Ei kellegi ees ta mütsi tõsta
ja nalju ta ka ei mõista!
Jutustas Pastella